НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Комисия по околната среда и водите

доклад

за второ гласуване

Относно:   Законопроект за изменение и допълнение на Закона за чистотата на атмосферния въздух № 602-01-85, внесен от Министерския съвет на 29 септември 2006 г.

З  А  К  О  Н

ЗА ИЗМЕНЕНИЕ И ДОПЪЛНЕНИЕ НА ЗАКОНА ЗА ЧИСТОТАТА НА АТМОСФЕРНИЯ ВЪЗДУХ

(Обн., ДВ, бр. 45 от 1996 г.; попр., бр. 49 от 1996 г.; изм. и доп., бр. 85 от 1997 г., бр. 27 от 2000 г., бр. 102 от 2001 г., бр. 91 от 2002 г., бр. 112 от 2003 г. и бр. 95 от 2005 г.

Комисията подкрепя текста на вносителя за наименование на законопроекта.

§ 1. В чл. 2 се правят следните изменения и допълнения:
1. В т. 4 накрая се поставя запетая и се добавя ”и тяхното разпространение, транспортиране и използване.”
2. Създава се т. 5:
“5. ограниченията в емисиите на серен диоксид при използването на течни горива, ограниченията за допустимо сярно съдържание на петролните деривати и начинът на тяхното изгаряне от плавателни средства, които се намират в пристанищата на република България в българския участък на р. Дунав, вътрешните морски води, териториалното море и в изключителната икономическа зона.”
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 1.

§ 2. В чл. 3 се правят следните изменения: 
1. В ал. 1 т. 5 се изменя така:
“5. резервоарите за съхраняване и използване на течни горива, петролните бази, терминалите, бензиностанциите, авто- и жп цистерните, резервоарите на танкери, шлепове и други, с изключение на резервоарите на моторните превозни средства.”
2. В ал. 2, т. 2 думата “източници” се заменя с “емисии”.
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 2.

§ 3. Член 8 се изменя така:
„Чл. 8. (1) Министерският съвет по предложение на министъра на икономиката и енергетиката, министъра на околната среда и водите и председателя на Държавната агенция за метрологичен и технически надзор приема наредба, определяща техническите и качествените изисквания към течните горива, нормите за съдържание на олово, сяра и други вредни вещества (замърсители) в тях, наричани по-нататък “изисквания за качеството на течните горива”, както и условията, реда и начина за контрол на течните горива.
(2) Забранява се пускането на пазара, разпространението, транспортирането и използването на течни горива, които не отговарят на някое от изискванията за качество, определени  в наредбата по ал. 1.     
(3) Забранява се пускането на пазара, разпространението и използването на течни горива под наименования, различни от тези, определени в § 1, т. 21 от Допълнителните разпоредби.”
(4) Крайните разпространители са длъжни да зареждат моторните превозни средства с течни горива съгласно предназначението им, посочено в наредбата по  ал. 1, и обявените  от тях търговски марки.
(5) Течните горива при пускане на пазара, разпространение, транспортиране и използване се придружават от декларация за съответствие с изискванията за качество за всяка партида, наричана по-нататък “декларация за съответствие”.”

Предложение на н.п. Евдокия Манева:
В § 3, ал. 2 от текста да отпаднат думите „някое от”.
Комисията не подкрепя предложението.

Комисията подкрепя текста на вносителя за § 3.
§ 4. Създават се чл. 9а и 9б:
“Чл. 9а. Нови и действащи инсталации от обхвата на категориите дейности по приложение № 1, към чл. 2, ал. 1 от Наредба № 7 от 2003 г. за норми за допустими емисии на летливи органични съединения, изпускани в атмосферния въздух в резултат на употребата на разтворители в определени инсталации (ДВ, бр. 96 от 2003 г.) се експлоатират при спазване на нормите за допустими емисии и свързаните с тях изисквания, определени в наредбата.
Чл. 9б. Съоръженията и инсталациите за зареждане, товарене, разтоварване и съхранение на бензини в терминалите, бензиностанциите и подвижните цистерни за превоз на бензини се проектират (конструират), оборудват и експлоатират при спазване на нормите за допустими емисии на летливи органични съединения (ЛОС), изпускани в атмосферния въздух, и техническите изисквания, определени в Наредба № 16 от 1999 г. за ограничаване емисиите на летливи органични съединения при съхранение, товарене или разтоварване и превоз на бензини (ДВ, бр. 75 от 24.08.1999 г.).”

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за  § 4 и предлага следната окончателна редакция:
§ 4. Създават се чл. 9а и 9б:
“Чл. 9а. Нови и действащи инсталации, определени в Наредба № 7 от 2003 г. за норми за допустими емисии на летливи органични съединения, изпускани в атмосферния въздух в резултат на употребата на разтворители в определени инсталации (ДВ, бр. 96 от 2003 г.) се експлоатират при спазване на нормите за допустими емисии и свързаните с тях изисквания, съгласно наредбата.
Чл. 9б. Съоръженията и инсталациите за зареждане, товарене, разтоварване и съхранение на бензини в терминалите, бензиностанциите и подвижните цистерни за превоз на бензини се проектират (конструират), оборудват и експлоатират при спазване на нормите за допустими емисии на летливи органични съединения (ЛОС), изпускани в атмосферния въздух, и техническите изисквания, определени в Наредба № 16 от 1999 г. за ограничаване емисиите на летливи органични съединения при съхранение, товарене или разтоварване и превоз на бензини (ДВ, бр. 75 от 24.08.1999 г.).”

§ 5. В чл. 11 се създава ал. 5:
“(5) Забранява се изпускането на неорганизирани емисии на вредни вещества (замърсители) в атмосферния въздух при производството на дървени въглища по открит или друг способ.”
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 5.

§ 6. Създава се чл. 11а:
”Чл. 11а. (1) Министерският съвет приема наредба за ограничаване емисиите на ЛОС при употребата на органични разтворители в определени бои, лакове и авторепаратурни продукти с цел предотвратяване и намаляване замърсяването на атмосферния въздух.
(2) С наредбата по ал. 1 се определят:
1. категоризацията на боите, лаковете и авторепаратурните продукти, попадащи в нейния обхват;
2. нормите за допустимо съдържание на ЛОС в продуктите по т. 1;
3. редът за издаване на разрешителни за употребата в съответни количества на продукти със съдържание на ЛОС по-високо от установените норми по т. 2;
4. правилата за етикетиране на продуктите по т. 1.
(3) Пускането на пазара на продукти, несъответстващи на нормите за допустимо съдържание на ЛОС, определени с наредбата по ал. 1, се допуска само ако те се използват:
1. в инсталации от обхвата на Наредба № 7 от 2003 г. за норми за допустими емисии на летливи органични съединения, изпускани в атмосферния въздух в резултат на употребата на разтворители в определени инсталации, които отговарят на изискванията на същата наредба;
2. в ограничени количества - за целите на възстановяването и поддръжката на обекти, определени като паметници на културата съгласно чл. 4 от Закона за паметниците на културата и музеите, за които министърът на околната среда и водите или упълномощено от него длъжностно лице са издали разрешително.
(4) За издаване на разрешително по ал. 3, т. 2 лицата подават заявлeние по образец, посочен в наредбата по ал. 1, до министъра на околната среда и водите или до упълномощено от него длъжностно лице.
(5) При констатиране на грешки или непълноти в представеното заявление по ал. 4 и в документите, удостоверяващи статута на обекта по чл. 4 от Закона за паметниците на културата и музеите, се изисква допълнителна информация, която заявителят предоставя в 7-дневен срок от датата на получаване на съобщението.
(6) Разрешителното е еднократно със срок до 6 месеца от датата на издаване и е валидно само за посочените в него категории и количества продукти и за възстановяване и поддръжка на обекта, за който е издадено.
(7) Министърът на околната среда и водите или упълномощено от него длъжностно лице издава разрешителното в 30-дневен срок от датата на подаване на заявлението  или от получаването на необходимата информация по образец, посочен в наредбата по ал. 1, или прави мотивиран отказ.
(8) Редът за издаване на разрешителното се урежда с наредбата по ал. 1. 
(9) При писмено поискване Агенция “Митници” и Националната агенция по приходите предоставят на Министерството на околната среда и водите информация за продукти, попадащи в обхвата на наредбата по ал. 1.”

Предложение на н.п. Евдокия Манева:
В § 6, ал. 5 текстът след думите „се изисква” се заменя със „отстраняването им в 7-дневен срок от датата на получаване на уведомлението за констатирането им”.
Комисията подкрепя предложението по принцип.

Предложение на н.п. Олег Попов:
1.	В § 6, чл. 11а, ал. 5 се изменя така:
«(5) При констатиране на грешки или непълнота в представеното заявление по ал.4 и документите, удостоверяващи статута на обекта по чл. 4 от Закона за паметниците на културата и музеите, се уведомява заявителя, в четиринадесет дневен срок от получаването им. Заявителят е длъжен да ги отстрани в седем дневен срок от получаване на съобщението.»
Комисията подкрепя предложението.

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за § 6 и предлага следната окончателна редакция:
§ 6. Създава се чл. 11а:
”Чл. 11а. (1) Министерският съвет приема наредба за ограничаване емисиите на ЛОС при употребата на органични разтворители в определени бои, лакове и авторепаратурни продукти с цел предотвратяване и намаляване замърсяването на атмосферния въздух.
(2) С наредбата по ал. 1 се определят:
1. категоризацията на боите, лаковете и авторепаратурните продукти, попадащи в нейния обхват;
2. нормите за допустимо съдържание на ЛОС в продуктите по т. 1;
3. редът за издаване на разрешителни за употребата в съответни количества на продукти със съдържание на ЛОС по-високо от установените норми по т. 2;
4. правилата за етикетиране на продуктите по т. 1.
(3) Пускането на пазара на продукти, несъответстващи на нормите за допустимо съдържание на ЛОС, определени с наредбата по ал. 1, се допуска само ако те се използват:
1. в инсталации, които отговарят на изискванията на Наредба № 7 от 2003 г. за норми за допустими емисии на летливи органични съединения, изпускани в атмосферния въздух в резултат на употребата на разтворители в определени инсталации;
2. в ограничени количества - за целите на възстановяването и поддръжката на обекти, определени като паметници на културата съгласно чл. 4 от Закона за паметниците на културата и музеите, за които министърът на околната среда и водите или оправомощено от него длъжностно лице са издали разрешение.
(4) За издаване на разрешение по ал. 3, т. 2 лицата подават заявлeние по образец, посочен в наредбата по ал. 1, до министъра на околната среда и водите или до оправомощено от него длъжностно лице.
(5) При констатиране на грешки или непълнота в представеното заявление по ал. 4 и документите, удостоверяващи статута на обекта по чл. 4 от Закона за паметниците на културата и музеите, заявителят се уведомява в четиринадесет дневен срок от получаването им. Заявителят е длъжен да ги отстрани в седем дневен срок от получаване на съобщението.
(6) Разрешението е със срок до 6 месеца от датата на издаване и е валидно само за посочените в него категории и количества продукти и за възстановяване и поддръжка на обекта, за който е издадено.
(7) Министърът на околната среда и водите или оправомощено от него длъжностно лице издава разрешението в 30-дневен срок от датата на подаване на заявлението  или от получаването на необходимата информация, по образец, посочен в наредбата по ал. 1, или прави мотивиран отказ, който може да се обжалва по реда на Административнопроцесуалния кодекс.
(8) Редът за издаване на разрешението се урежда с наредбата по ал. 1. 
(9) При писмено поискване Агенция “Митници” и Националната агенция по приходите предоставят на Министерството на околната среда и водите информация за продукти, определени с наредбата по ал. 1.”

§ 7. Член 17 се изменя така:
“Чл. 17. (1) Изискванията към производството, вноса, износа, пускането на пазара, използването, събирането и съхраняването, рециклирането, регенерирането и обезвреждането на веществата, които нарушават озоновия слой (ВНОС), и на продукти и съоръжения, използващи, съдържащи или изработени с тези вещества, както и към контрола и управлението им се определят с наредба на Министерския съвет. 
(2) С наредба на Министерския съвет се определят изискванията за:
1. ограничаване на емисиите от продукти и съоръжения, съдържащи флуорирани парникови газове (ФПГ);
2. използването, събирането, съхраняването и обезвреждането на ФПГ;
3. контрола и управлението на ФПГ и на продукти и съоръжения, използващи, съдържащи или изработени с тези вещества;
4. етикетиране на продукти и съоръжения, използващи, съдържащи или изработени с ФПГ; 
5. обучение и сертификация на персонала, зает с монтирането, поддържането или обслужването на съоръжения, попадащи в обхвата на наредбата.
(3) Министърът на околната среда и водите или упълномощено от него длъжностно лице контролира спазването на изискванията на наредбите по ал. 1 и 2.
(4) Във връзка с упражняването на контрола за спазване изискванията на наредбите по ал. 1 и 2 контролните органи по ал. 3 имат право:
1. на свободен достъп до проверяваните обекти;
2. да изискват информация и документи и да предприемат действия с цел установяване съответствието на веществата, съоръженията и продуктите, включени в наредбите по ал. 1 и 2;
3. да предприемат действия и/или да издават задължителни предписания за ограничаване, забрана за пускане на пазара, разпространение, използване или за изтегляне от пазара на вещества, съоръжения и продукти и ограничаване на емисии при констатирани несъответствия с установените изисквания;
4. да налагат глоби и имуществени санкции на лицата, които внасят, изнасят, пускат на пазара или използват ВНОС или ФПГ, както и продукти и съоръжения, използващи, съдържащи или изработени с тези вещества в противоречие с изискванията на наредбите по ал. 1 и 2.
(5) Контролните органи по ал. 3 са длъжни да не разгласяват информация, която представлява производствена или търговска тайна, станала им известна при или по повод упражняване на контрола и прилагане на други изисквания.
(6) Лицата, които извършват дейности, свързани със:
1. проверки за херметичност, събиране и съхраняване на ВНОС и/или ФПГ от хладилни и/или климатични инсталации, топлинни помпи, пожарогасителни инсталации и пожарогасители с цел рециклиране и повторно използване на тези вещества, е необходимо да притежават документ за квалификация съгласно изискванията  на наредбите по ал. 1 и 2;
2. събиране и съхраняване на ВНОС и/или ФПГ с цел регенериране и обезвреждане, предават веществата на лица, притежаващи разрешение по чл. 37 от Закона за управление на отпадъците (ЗУО) или комплексно разрешително в съответствие с чл. 117 от Закона за опазване на околната среда (ЗООС). 
(7) Вносът и износът на ВНОС, както и на продукти и съоръжения, използващи, съдържащи или изработени с тези вещества, се осъществява само през определените в наредбата по ал. 1 митнически учреждения.
(8) Агенция “Митници” предоставя ежегодно на Министерството на околната среда и водите информация в съответствие с изискванията на наредбите по ал. 1 и 2.
(9) Контролът по прилагане изискванията на Регламент (ЕС) 2037/2000 за веществата, които нарушават озоновия слой, се осъществява от:
1. министъра на околната среда и водите или упълномощено от него длъжностно лице по отношение на използването на хлорфлуорвъглеводороди, бромохлорвъглеводороди и хидрохлорфлуорвъглеводороди;
2. министъра на земеделието и горите или упълномощено от него длъжностно лице по отношение на използването на метилбромид за карантина и обработка на пратки преди износ и/или за критични нужди; 
3. министъра на отбраната или министъра на транспорта или упълномощени от тях длъжностни лица по отношение на използването на халони за критични нужди.
(10) Компетентният орган по прилагане изискванията на Регламент (ЕС) 842/2006 за определени флуорирани парникови газове е министърът на околната среда и водите или упълномощено от него длъжностно лице.
(11) Критичните нужди  по ал. 9 се определят с наредбата по ал. 1.
(12) Компетентният орган за подготовка на докладите за ВНОС и ФПГ и представянето им в Европейката комисия е министърът на околната среда и водите.”

Предложение на н.п. Евдокия Манева:
В § 7, ал. 6, т. 1 думите „е необходимо” се заменят с „са длъжни”.
Комисията подкрепя предложението.

Предложение на н.п. Олег Попов:
В § 7, чл. 17, ал. 11 се изменя така:
„(11) Критичните нужди  по ал. 9, т.2 и т.3 се определят в чл. 3, ал. 2 (ii) и чл.4, ал.4 (iv) на Регламент (ЕС) 2037/2000 за веществата, които нарушават озоновия слой.”
Комисията подкрепя предложението.

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за § 7 и предлага следната окончателна редакция:

§ 7. Член 17 се изменя така:
“Чл. 17. (1) В съответствие с Регламент (ЕС) 2037/2000 изискванията за производството, вноса, износа, пускането на пазара, използването, събирането и съхраняването, рециклирането, регенерирането и обезвреждането на веществата, които нарушават озоновия слой и на продукти и съоръжения, които съдържат, използват или са изработени от тези вещества, както и за контрола и управлението им се определят с наредба на Министерския съвет.
(2) В съответствие с Регламент (ЕС) 842/2006 за определени флуорирани парникови газове с наредба на Министерския съвет се определят изискванията за:
1. ограничаване на емисиите от продукти и съоръжения, съдържащи флуорирани парникови газове;
2. използването, събирането, съхраняването и обезвреждането на флуорирани парникови газове;
3. контрола и управлението на флуорирани парникови газове и на продукти и съоръжения, които съдържат, използват или са изработени от тези вещества;
4. етикетиране на продукти и съоръжения, които съдържат, използват или са изработени с флуорирани парникови газове;
5. обучение и сертификация на персонала, зает с монтирането, поддържането или обслужването на съоръжения.
(3) Министърът на околната среда и водите или оправомощено от него длъжностно лице контролира спазването на изискванията на наредбите по ал. 1 и 2.
(4) Във връзка с упражняването на контрола за спазване изискванията на регламентите и наредбите по ал. 1 и 2 контролните органи по ал. 3 имат право:
1. на свободен достъп до проверяваните обекти;
2. да изискват информация и документи и да предприемат действия с цел установяване съответствието на веществата, съоръженията и продуктите, посочени в регламентите и наредбите по ал. 1 и 2;
3. да предприемат действия и/или да издават задължителни предписания за ограничаване, забрана за пускане на пазара, разпространение, използване или за изтегляне от пазара на вещества, съоръжения и продукти и ограничаване на емисии при констатирани несъответствия с установените изисквания;
4. да налагат глоби и имуществени санкции на лицата, които внасят, изнасят, пускат на пазара или използват вещества, които нарушават озоновия слой или флуорирани парникови газове, както и продукти и съоръжения, които съдържат, използват или са изработени от тези вещества в противоречие с изискванията на регламентите и наредбите по ал. 1 и 2.
(5) Контролните органи по ал. 3 са длъжни да не разгласяват информация, която представлява производствена или търговска тайна, станала им известна при или по повод упражняване на контрола.
(6) Лицата, които извършват дейности, свързани с:
1. проверки за херметичност, събиране и съхраняване на вещества, които нарушават озоновия слой или флуорирани парникови газове от хладилни или климатични инсталации, топлинни помпи, пожарогасителни инсталации и пожарогасители с цел рециклиране и повторно използване на тези вещества, са длъжни да притежават документ за квалификация съгласно изискванията по наредбите на ал. 1 и 2;
2. събиране и съхраняване на вещества, които нарушават озоновия слой или флуорирани парникови газове с цел регенениране и обезвреждане, предават веществата на лица, притежаващи разрешение по чл. 37 от Закона за управление на отпадъците или комплексно разрешително в съответствие с чл. 117 от Закона за опазване на околната среда.
	(7) Вносът и износът на вещества, които нарушават озоновия слой, както и на продукти и съоръжения, които съдържат, използват или са изработени от тези вещества, се осъществява само през определените в наредбата по ал. 1 митнически учреждения.
	(8) Агенция “Митници” предоставя ежегодно на Министерството на околната среда и водите информация в съответствие с изискванията по наредбите на ал. 1 и 2.
	(9) Контролът по прилагане изискванията на Регламент (ЕС) 2037/2000 за веществата, които нарушават озоновия слой се осъществява от:
1. министъра на околната среда и водите или оправомощено от него длъжностно лице по отношение на използването на хлорфлуорвъглеводороди, бромохлорвъглеводороди и хидрохлорфлуорвъглеводороди;
2. министъра на земеделието и горите или оправомощено от него длъжностно лице по отношение на използването на метилбромид за карантина и обработка на пратки преди износ и/или за критични нужди;
3. министъра на отбраната или министъра на транспорта или оправомощени от тях длъжностни лица по отношение на използването на халони за критични нужди.
       (10) Критичните нужди по ал. 9, т. 1 и т. 3 се определят в чл. 3, ал. 2 (ii) и чл. 4, ал. 4 (iv) на Регламент (ЕС)2037/2000 за веществата, които нарушават озоновия слой.
       (11) Министърът на околната среда и водите или оправомощено от него длъжностно лице е компетентен орган по прилагане изискванията на Регламент (ЕС) 2037/2000 за веществата, които нарушават озоновия слой и Регламент (ЕС) 842/2006 за определени флуорирани парникови газове.
       (12) Министърът на околната среда и водите е компетентен орган за подготовка на докладите по Регламент (ЕС) 2037/2000 за веществата, които нарушават озоновия слой и Регламент (ЕС) 842/2006 за определени флуорирани парникови газове.

§ 8. В чл. 18а се правят следните изменения и допълнения:
1. В алинея 1 след думата “изискванията” думите ”и нормите” се заличават и се добавя ”за качество”.
2. Алинеи 2 и 3 се изменят така:
”(2) Лицата, които пускат течни горива на пазара, са длъжни да съставят за всяка партида декларация за съответствие с изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1, която придружава течните горива при пускането на пазара, разпространението, транспортирането и използването им.
(3) Съответствието на течните горива с изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8 ал. 1, се декларира след изпитване на представителна проба от всяка партида в лаборатории, акредитирани от Изпълнителна агенция “Българска служба за акредитация”, или в чуждестранни лаборатории, акредитирани от орган по акредитация, който е страна по споразумения за взаимно признаване в организация, на която е член Изпълнителна агенция “Българска служба за акредитация”.”
3. Алинеи 6 и 7 се изменят така: 
“(6) Лицата по ал. 2 са длъжни да съхраняват декларацията за съответствие на всяка партида течно гориво не по-малко от 5 години от датата на издаването й.
(7) Лицата по ал. 2 са длъжни при поискване да представят на  контролните органи по чл. 30б оригинали или заверени от тях копия на декларациите за съответствие, а при внос - и митническите декларации за проверяваните партиди течни горива.”
4. Създава се ал. 8:
“(8) Разпространителите на корабни горива са длъжни при доставката на горивото да представят разписка за предаденото гориво съгласно Анекс VI на Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби (ДВ, бр. 94 от 2004 г.), придружена от запечатана проба, подписана от корабния агент или от капитана на кораба.”
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 8.

§ 9. Член. 18б се изменя така:
“Чл. 18б. (1) Лицата, които разпространяват течни горива, са:
1. отговорни за съответствието на разпространяваните от тях течни горива с изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1;
2. длъжни да предоставят за последващо разпространение или използване копие от декларацията за съответствие на разпространяваната партида течно гориво, върху което посочват количеството течно гориво, лицето, на което то се предоставя, датата и номера на документа за експедиция, и да вписват номера и датата на декларацията за съответствие на партидата течно гориво във всички други документи, които го придружават;
3. длъжни да предоставят на контролните органи по чл. 30б заверено копие от декларацията за съответствие по т. 2;
4. длъжни да съхраняват копието от декларацията за съответствие по т. 2 за срок една година от датата на  издаване.
(2) Лицата, които транспортират течни горива, са длъжни при поискване да представят на контролните органи по чл. 30б завереното копие на декларацията за съответствие  по ал. 1, т. 2 и документите, придружаващи транспортираното от тях гориво.
(3) Лицата, които използват течни горива по смисъла на този закон или са техен краен разпространител, са:
1. отговорни за съответствието на разпространяваните или използваните от тях течни горива с изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1;
2. длъжни да предоставят на контролните органи по чл. 30б заверено копие от декларацията за съответствие по ал. 1, т. 2 на проверяваното гориво и копие от документа за експедиция.
(4) Лицата по чл. 18а, ал. 1, лицата по ал. 1 и крайните разпространители са длъжни да поставят на местата по чл. 3, ал. 1, т. 5 маркировка съгласно § 1, т. 25 от допълнителните разпоредби на видно място със следната информация:
1. вид на горивото;
2. изисквания за качество, регламентирани в наредбата по чл. 8, ал. 1;
3. декларация за съответствие за разпространяваната партида. 
(5) Лицата по чл. 18а, ал. 1 и лицата по ал. 1, 2 и 3 са длъжни:
1. в едномесечен срок да уведомяват контролните органи за промените в предмета на дейност, в наименованието на собственика на обекта и при промяна на адреса на управление на фирмата или данъчен адрес;
2. да осигуряват неограничен достъп на контролните органи по чл. 30б до обектите по чл. 3, ал. 1, т. 5;
3. да уведомяват незабавно контролните органи по чл. 30б за извършените действия по  изтегляне на течното гориво в резултат на принудителна мярка  по чл. 30г, ал. 1, т. 2;
4. да предоставят на контролните органи по чл. 30б счетоводни, търговски или други книги и документи, както и документи, отнасящи се до фирмената регистрация, БУЛСТАТ, адрес на управление и данъчен номер  на проверяваното лице, както и лични данни и друга информация, необходима за установяване на административнонаказателното нарушение по чл. 34 - 34г;
5. да извършват редовни проверки на съоръженията за съхраняване, товарене/разтоварване и зареждане, както и да изготвят и изпълняват програма за техническата им поддръжка за  осигуряване спазването на установените изисквания за качество на течните горива;
6. незабавно да предприемат мерки за отстраняване на  настъпилите производствени аварии и други инциденти, които могат да доведат до влошаване качеството на течните горива, както и да предприемат мерки съгласно нормативната уредба, регламентираща действията при промишлени аварии и бедствия;
7. да оказват съдействие на контролните органи по чл. 30б при изпълнение на техните функции.

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за  § 9 и предлага следната окончателна редакция:
§ 9. Член 18б се изменя така:
“Чл. 18б. (1) Лицата, които разпространяват течни горива са :
1. отговорни за съответствието на разпространяваните от тях течни горива с изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1;
2. длъжни да предоставят за последващо разпространение или използване копие от декларацията за съответствие на разпространяваната партида течно гориво, върху което посочват количеството течно гориво, лицето, на което то се предоставя, датата и номера на документа за експедиция, и да вписват номера и датата на декларацията за съответствие на партидата течно гориво във всички други документи, които го придружават;
3. длъжни да предоставят на контролните органи по чл. 30б заверено копие от декларацията за съответствие по т. 2;
4. длъжни да съхраняват копието от декларацията за съответствие по т. 2 за срок една година от датата на  издаване.
(2) Лицата, които транспортират течни горива, са длъжни при поискване да представят на контролните органи по чл. 30б завереното копие на декларацията за съответствие  по ал. 1, т. 2 и документите, придружаващи транспортираното от тях гориво.
(3) Лицата, които използват течни горива по смисъла на този закон или са техен краен разпространител са :
1. отговорни за съответствието на разпространяваните или използваните от тях течни горива с изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1;
2. длъжни да предоставят на контролните органи по чл. 30б заверено копие от декларацията за съответствие по ал. 1, т. 2 на проверяваното гориво и копие от документа за експедиция.
(4) Лицата по чл. 18а, ал. 1, лицата по ал. 1 и крайните разпространители са длъжни да поставят на местата по чл. 3, ал. 1, т. 5 маркировка съгласно § 1, т. 25 от допълнителните разпоредби на видно място със следната информация:
1. вид на горивото;
2. изисквания за качество, регламентирани в наредбата по чл. 8, ал. 1;
3. декларация за съответствие за разпространяваната партида. 
(5) Лицата по чл. 18а, ал. 1 и по ал. 1, 2 и 3 са длъжни:
1. в едномесечен срок от промените в предмета на дейност, в наименованието на собственика на обекта, в адреса на управление на фирмата или в данъчния адрес, да уведомяват контролните органи;
2. да осигуряват неограничен достъп на контролните органи по чл. 30б до обектите по чл. 3, ал. 1, т. 5;
3. да уведомяват незабавно контролните органи по чл. 30б за извършените действия по  изтегляне на течното гориво в резултат на принудителна мярка  по чл. 30г, ал. 1, т. 2;
4. да предоставят на контролните органи по чл. 30б счетоводни, търговски или други книги и документи, както и документи, отнасящи се до фирмената регистрация, БУЛСТАТ, адрес на управление и данъчен номер  на проверяваното лице, както и лични данни и друга информация за установяване на административнонаказателното нарушение по чл. 34 - 34г;
5. да извършват редовни проверки на съоръженията за съхраняване, товарене/разтоварване и зареждане, както и да изготвят и изпълняват програма за техническата им поддръжка за  осигуряване спазването на установените изисквания за качество на течните горива;
6. незабавно да предприемат мерки за отстраняване на  настъпилите производствени аварии и други инциденти, които могат да доведат до влошаване качеството на течните горива, както и да предприемат мерки съгласно нормативната уредба, регламентираща действията при промишлени аварии и бедствия;
7. да оказват съдействие на контролните органи по чл. 30б при изпълнение на техните функции.

§ 10. В чл. 23 се създават ал. 4 - 7:
“(4) При писмени или други документирани сигнали или жалби на лица за нарушаване на нормите за съдържание на вредни вещества в атмосферния въздух контролните органи извършват проверка и оценка на качеството на атмосферния въздух (КАВ) чрез:
1.	изчисляване (моделиране) на разсейването и очакваните концентрации на вредни вещества в приземния слой;
2.	данни от измервания от наличните стационарни пунктове и станции за мониторинг при отчитане на техния обхват и представителност.
(5) В случаите, когато изчисленията и данните по ал. 4 не позволяват извършването на достоверна оценка на КАВ, се извършват измервания с мобилни автоматични станции или друга допълнителна апаратура.
(6) В случаите, когато при извършената достоверна оценка на КАВ съгласно ал. 4 се установи спазване на нормите за съдържание на вредни вещества в атмосферния въздух, но въпреки това  подателят на сигнала или жалбата настоява за извършване на допълнителни измервания с мобилни автоматични станции или друга апаратура, разходите за извършените допълнителни измервания (включително за доставка на апаратура) при потвърдено съответствие с нормите за съдържание на вредни вещества в атмосферния въздух са за сметка на лицето, подало жалбата или сигнала. 
(7) Разходите по ал. 6 се определят и заплащат от лицата съгласно тарифата по ал. 3.”

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за  § 10 и предлага следната окончателна редакция:
§ 10. В чл. 23 се създават ал. 4 - 7:
“(4) При документирани сигнали на лица за нарушаване на нормите за съдържание на вредни вещества в атмосферния въздух контролните органи извършват проверка и оценка на качеството на атмосферния въздух чрез:
1.	изчисляване (моделиране) на разсейването на емисиите и очакваните концентрации на вредни вещества в приземния слой;
2.	данни от измервания от наличните стационарни пунктове и станции за мониторинг при отчитане на техния обхват и представителност.
(5) В случаите, когато изчисленията и данните по ал. 4 не позволяват извършването на достоверна оценка на качеството на атмосферния въздух, се извършват измервания с мобилни автоматични станции или друга апаратура.
(6) В случаите, когато при извършване на оценка на качеството на атмосферния въздух по ал. 4 се установи спазване на нормите за съдържание на вредни вещества в атмосферния въздух и лицето оспори резултатите, се извършват допълнителни измервания с мобилни автоматични станции или друга апаратура. При потвърждаване на резултатите от оценката, разходите са за сметка на лицето. 
(7) Разходите по ал. 6 се определят и заплащат от лицата съгласно тарифата по ал. 3.”

§ 11. Член 30а се изменя така:
”Чл. 30а. (1) Председателят на Държавната агенция за метрологичен и технически надзор (ДАМТН) осъществява контрола върху изискванията за качество на течните горива при тяхното пускане на пазара, разпространение, транспортиране и използване, като:
1. изгражда, развива и поддържа система за наблюдение, контрол и информация за качеството на течните горива;
2. извършва проверки, взема проби, изпитва в акредитирани лаборатории и налага принудителни мерки чрез оправомощени длъжностни лица от Главна дирекция “Контрол на качеството на течните горива”;
3. издава наказателни постановления;
4. предоставя ежегодно на министъра на околната среда и водите информация за качеството на течните горива за предходната година;
5. изнася пред средствата за масово осведомяване информация за: вида и количеството на течното гориво, търговската му марка, резултатите от проверките, предприетите мерки и влезлите в сила санкции, наложени на лицата по чл. 18а, ал. 1 и чл. 18б, ал. 1 - 3.
(2) Агенция “Митници” предоставя на ДАМТН информация по тримесечия за постъпилите при режим на внос количества течни горива по видове, определени в наредбата по чл. 8 ал. 1, и информация за вносителите им.
(3) Националният статистически институт предоставя на ДАМТН годишна информация за видовете и количествата течни горива, пуснати на пазара.
(4) Лицата по чл. 18а, ал. 1 и по чл. 18б, ал. 1, които разпространяват течни горива по видове, посочени в наредбата по чл. 8, ал. 1, са длъжни да предоставят ежегодно на ДАМТН информация на 6-месечен период до 10 януари и до 10 юли за всички фирми и обекти, включително за крайните разпространители на територията на страната с тяхното местоположение, с които осъществяват търговски сделки  или доставки.
(5) Контролът на борда на корабите за качеството на горивата, които се използват, се осъществява от Изпълнителна агенция “Морска администрация”.”
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 11.

§ 12. Член 30б се изменя така: 
“Чл. 30б. (1) Длъжностните лица по чл. 30а, ал. 1, т. 2, наричани по-нататък “контролни органи”, имат право:
1. на неограничен достъп до местата по чл. 3, ал. 1, т. 5;
2. да изискват декларация за съответствие и придружаващите я документи, както и  да изземват заверено копие от тях;
3. да изискват оригинални счетоводни, търговски или други книги и документи, както и документи, отнасящи се до фирмената регистрация, БУЛСТАТ, адрес на управление и данъчен номер на проверяваното лице, лични данни и друга информация, необходима за установяване на административнонаказателното нарушение по чл. 34 - 34г, и да изземват заверени копия от тях;
4. да изискват и получават от трети лица сведения, извлечения и други документи, необходими за извършване контрола на качеството на течните горива и/или за установяване на административнонаказателни нарушения по чл. 34 - 34г;
5. да вземат безвъзмездно необходимите за контролната дейност количества проби от течни горива;
6. да изпитват пробите от течни горива в посочени от тях  акредитирани подвижни и/или стационарни лаборатории;
7. въз основа на протокола от изпитване в подвижна лаборатория да съставят експертно заключение за съответствие на изпитаните течни горива с изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1;
8. въз основа на протокола от изпитване в стационарна лаборатория да съставят констативен протокол за съответствие на изпитаните течни горива с изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1;
9. да извършват проверки и при констатиране на нарушения да съставят актове по реда на Закона за административните нарушения и наказания;
10. да получават съдействие от органите на Министерството на вътрешните работи, общините и кметствата при или по повод изпълнение на служебните си задължения съгласно този закон; 
11. на застраховане за сметка на бюджета на ДАМТН срещу злополука, настъпила при или по повод изпълнение на служебните им задължения.
(2) Необходимите за контролната дейност количества по ал. 1, т. 5 се определят с наредбата по чл. 8, ал. 1.
(3) Служителите на Изпълнителна агенция “Морска администрация” имат право при осъществяване на контрола на борда на корабите да вземат безвъзмездно необходимите за контролна дейност количества проби от течни горива.”

Предложение на н.п. Евдокия Манева:
В § 12:
1. В ал. 1, т. 5 след думата „горива” се добавя „съгласно чл. 8, ал. 1”.
2. Алинея 2 се заличава.
Комисията подкрепя по принцип предложението.

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за  § 12 и предлага следната окончателна редакция:
§ 12. Член 30б се изменя така: 
“Чл. 30б. (1) Длъжностните лица по чл. 30а, ал. 1, т. 2, наричани по-нататък “контролни органи”, имат право:
1. на неограничен достъп до местата по чл. 3, ал. 1, т. 5;
2. да изискват декларация за съответствие и придружаващите я документи, както и  да изземват заверено копие от тях;
3. да изискват оригинални счетоводни, търговски или други книги и документи, както и документи, отнасящи се до фирмената регистрация, БУЛСТАТ, адрес на управление и данъчен номер на проверяваното лице, лични данни и друга информация за установяване на административнонаказателното нарушение по чл. 34 - 34г, и да изземват заверени копия от тях;
4. да изискват и получават от трети лица сведения, извлечения и други документи, необходими за извършване контрола на качеството на течните горива и/или за установяване на административнонаказателни нарушения по чл. 34 - 34г;
5. да вземат безвъзмездно необходимите за контролната дейност количества проби от течни горива съгласно наредбата по чл. 8, ал.1;
6. да изпитват пробите от течни горива в посочени от тях  акредитирани подвижни и/или стационарни лаборатории;
7. въз основа на протокола от изпитване в подвижна лаборатория да съставят експертно заключение за съответствие на изпитаните течни горива с изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1;
8. въз основа на протокола от изпитване в стационарна лаборатория да съставят констативен протокол за съответствие на изпитаните течни горива с изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1;
9. да извършват проверки и при констатиране на нарушения да съставят актове по реда на Закона за административните нарушения и наказания;
10. да получават съдействие от органите на Министерството на вътрешните работи, общините и кметствата при или по повод изпълнение на служебните си задължения съгласно този закон; 
11. да бъдат застраховани за сметка на бюджета на ДАМТН срещу злополука, настъпила при или по повод изпълнение на служебните им задължения.
(2) Длъжностните лица на Изпълнителна агенция “Морска администрация” имат право при осъществяване на контрола на борда на корабите да вземат безвъзмездно необходимите за контролна дейност количества проби от течни горива.”

§ 13. Член 30в се изменя така:
“Чл. 30в. (1) Контролните органи вземат проба от течното гориво за изпитване в присъствието на собственика или ръководителя на контролирания обект, или на служител на контролирания обект, като:
1. в зависимост от предназначението пробата се разделя на арбитражна и контролна;
2. една част от контролната проба се оставя в обекта, а другата част се предава за изпитване;
3. в случаите на оспорване на резултатите от изпитването заинтересуваната страна е длъжна в 7-дневен срок от получаването на протоколите от изпитването и констативните протоколи да поиска арбитражната проба да бъде изпитана за нейна сметка в трета акредитирана лаборатория, като резултатите от изпитването на арбитражната проба и изготвената експертиза са окончателни;
4. резултатите от изпитванията на пробите по т. 2 и 3 се използват като доказателствено средство при съдебно решаване на спора.
(2) Служителите на Изпълнителна агенция “Морска администрация” вземат проби от корабното гориво за изпитване в присъствието на капитана на кораба и/или корабния агент при спазване изискванията на ал. 1, като изпитванията се извършват от контролните органи.”

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за  § 13 и предлага следната окончателна редакция:
§ 13. Член 30в се изменя така:
“Чл. 30в. (1) Контролните органи вземат проба от течното гориво за изпитване в присъствието на собственика или ръководителя на контролирания обект, или на служител на контролирания обект, като:
1. в зависимост от предназначението пробата се разделя на арбитражна и контролна;
2. една част от контролната проба се предава за изпитване;
3. в случаите на оспорване на резултатите от изпитването заинтересуваната страна е длъжна в 7-дневен срок от получаването на протоколите от изпитването и констативните протоколи да поиска арбитражната проба да бъде изпитана за нейна сметка в трета акредитирана лаборатория, като резултатите от изпитването на арбитражната проба и изготвената експертиза са окончателни;
4. резултатите от изпитванията на пробите по т. 2 и 3 служат за доказателствено средство при съдебно решаване на спора.
(2) Длъжностните лица на Изпълнителна агенция “Морска администрация” вземат проби от корабното гориво за изпитване в присъствието на капитана на кораба и/или корабния агент при спазване изискванията на ал. 1, като изпитванията се извършват от контролните органи.”

§ 14. Член 30г се изменя така:
“Чл. 30г. (1) При установяване на нарушения контролните органи имат право да прилагат следните принудителни административни мерки:
1. временно да спират пускането на пазара, разпространението, транспортирането или използването на течни горива, когато:
а) не се представи декларация за съответствие;
б) съдържанието на декларацията за съответствие не отговаря на изискванията на чл. 18б, ал. 1, т. 2 и на наредбата по чл. 8, ал. 1; 
в) в резултат от изпитването в подвижна лаборатория и експертно заключение се установи, че течното гориво не отговаря на някое от изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1;
2. да забраняват пускането, разпространението, транспортирането или използването на течни горива и да разпореждат изтеглянето им, когато в резултат на изпитването в стационарна лаборатория и съставен констативен протокол е установено несъответствие на поне на едно от изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1.
(2) Принудителните административни мерки по ал. 1 се налагат от председателя на ДАМТН или от упълномощени от него длъжностни лица по чл. 30б със задължителни предписания и чрез поставяне на удостоверителни знаци на контролните органи. Видът на знаците се определят със заповед на председателя на ДАМТН.
(3) В случаите по ал. 1, т. 1 мерките по ал. 2 се отменят от органа по ал. 2, когато се представи декларация за съответствие или след изпитване в стационарна лаборатория се установи съответствие на проверяваното гориво с изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1.
(4) Задължителните предписания се обжалват по реда на Административнопроцесуалния кодекс.
(5) Подадената жалба не спира изпълнението на наложената административна мярка. 
(6) Щетите, загубите и пропуснатите ползи от наложените принудителни мерки са за сметка на собствениците на проверяваното течно гориво освен в случаите на отменянето им по съдебен ред.”
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 14.

§ 15. Създават се чл. 30д – 30з:
“Чл. 30д. Контролните органи са длъжни:
1. да не разгласяват служебната и търговската тайна, които са им станали известни при и по повод осъществяването на контролната дейност, както и да не използват информацията от тях извън предназначението й;
2. да се легитимират чрез служебна карта при извършването на контролната си дейност.
Чл. 30е. (1) Разходите за вземане и изпитване на проби от течни горива без декларация за съответствие са за сметка на лицата по чл. 18а, ал. 1 и чл. 18б, ал. 1, 2 и 3 независимо от получените резултати от изпитването. 
(2) Разходите за вземане и изпитване на проби от течни горива, когато те не съответстват  поне на едно от изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1, са за сметка на лицата по чл. 18а и 18б.
(3) Разходите за вземане и изпитване на проби от течни горива по сигнали при доказано съответствие с изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1, са за сметка на лицето, подало документирания сигнал.
(4) Разходите по ал. 1, 2 и 3 се определят  на базата на фактически направените разходи съгласно чл. 25, ал. 3 от Тарифа № 11, утвърдена с Постановление № 97 на Министерския съвет от 1999 г. (обн., ДВ, бр. 50 от 1999 г.; изм. и доп., бр. 10 от 2000 г., бр. 94 и 115 от 2002 г., бр. 17 и 19 от 2003 г.; попр., бр. 27 и 33 от 2003 г.; изм. и доп., бр. 49 от 2003 г., бр. 32 и 104 от 2004 г. и бр. 15 и 40 от 2006 г.), за таксите, които се събират в системата на ДАМТН по Закона за държавните такси.
(5) Когато течните горива съответстват на изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1, разходите за вземане и изпитване на проби са за сметка на бюджета на ДАМТН.
Чл. 30ж. Изпитването на течните горива в случаите по чл. 30б, ал. 1, т. 6 не може да се извършва в изпитвателните лаборатории, извършили изпитването по чл. 18а, ал. 3.
Чл. 30з. (1) Министърът на околната среда и водите или упълномощено от него длъжностно лице упражнява контрол за спазване изискванията на наредбата по чл. 11а, ал. 1, включително спрямо лицата, които пускат на пазара продукти, попадащи в обхвата на наредбата.
(2) Във връзка с упражняването на контрола за спазване изискванията на наредбата по чл. 11а, ал. 1, на Наредба № 7 от 2003 г. за норми за допустими емисии на летливи органични съединения, изпускани в атмосферния въздух в резултат на употребата на разтворители в определени инсталации и на Наредба № 16 от 1999 г. за ограничаване емисиите на летливи органични съединения при съхранение, товарене или разтоварване и превоз на бензини контролните органи имат право:
1. на свободен достъп до проверяваните обекти;
2. да изискват информация, документи и протоколи от изпитването на проби от продуктите в акредитирана лаборатория за определяне на съответствието им с нормите за допустими емисии и/или допустимо съдържание на ЛОС и на свързаните с тях изисквания;
3. да вземат проби от продуктите за лабораторни изпитвания с цел установяване на съответствието им с изискванията на наредбата по чл. 11а, ал. 1;
4. да предприемат действия и/или да издават задължителни предписания за ограничаване, забрана за пускане на пазара, разпространение, използване или за изтегляне от пазара на продукти от обхвата на  наредбата по чл. 11а, ал. 1 при констатирани несъответствия с установените изисквания;
5. да налагат глоби и имуществени санкции на лицата, пускащи на пазара продукти, несъответстващи на определените изисквания по наредбата по чл. 11а, ал. 1.
(3) Периодичността на вземане на проби от продукти и изпитванията им съгласно ал. 2, т. 2 и 3 се определя с наредбата по чл. 11а, ал. 1.
(4) Контролните органи по ал. 1 са длъжни да не разгласяват информация, която представлява производствена или търговска тайна, станала им известна при или по повод упражняване на контрола и прилагане на други изисквания.”

Предложение на н.п. Евдокия Манева:
В § 15, чл. 30е, текстът на ал. 3 се заличава, а в ал. 4 се заличава „и 3”.
Алинеи 4 и 5 се преномерират.
Комисията подкрепя предложението.

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за  § 15 и предлага следната окончателна редакция:
§ 15. Създават се чл. 30д – 30з:
“Чл. 30д. Контролните органи са длъжни:
1. да не разгласяват служебната и търговската тайна, които са им станали известни при и по повод осъществяването на контролната дейност, както и да не използват информацията от тях извън предназначението й;
2. да се легитимират със служебна карта при извършването на контролната си дейност.
Чл. 30е. (1) Разходите за вземане и изпитване на проби от течни горива без декларация за съответствие са за сметка на лицата по чл. 18а, ал. 1 и чл. 18б, ал. 1, 2 и 3 независимо от получените резултати от изпитването. 
(2) Разходите за вземане и изпитване на проби от течни горива, когато те не съответстват  поне на едно от изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1, са за сметка на лицата по чл. 18а и 18б.
(3) Разходите по ал. 1 и 2 се определят  на базата на фактически направените разходи съгласно чл. 25, ал. 3 от Тарифа № 11, утвърдена с Постановление № 97 на Министерския съвет от 1999 г. (обн., ДВ, бр. 50 от 1999 г.; изм. и доп., бр. 10 от 2000 г., бр. 94 и 115 от 2002 г., бр. 17 и 19 от 2003 г.; попр., бр. 27 и 33 от 2003 г.; изм. и доп., бр. 49 от 2003 г., бр. 32 и 104 от 2004 г. и бр. 15 и 40 от 2006 г.), за таксите, които се събират в системата на ДАМТН по Закона за държавните такси.
(4) Когато течните горива съответстват на изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1, разходите за вземане и изпитване на проби са за сметка на бюджета на ДАМТН.
Чл. 30ж. Изпитването на течните горива в случаите по чл. 30б, ал. 1, т. 6 не може да се извършва в лаборатории, извършили изпитването по чл. 18а, ал. 3.
Чл. 30з. (1) Министърът на околната среда и водите или оправомощено от него длъжностно лице упражнява контрол за спазване изискванията на наредбата по чл. 11а, ал. 1, включително спрямо лицата, които пускат на пазара продукти, определени с наредбата.
(2) Във връзка с упражняването на контрола за спазване изискванията на наредбата по чл. 11а, ал. 1, на Наредба № 7 от 2003 г. за норми за допустими емисии на летливи органични съединения, изпускани в атмосферния въздух в резултат на употребата на разтворители в определени инсталации и на Наредба № 16 от 1999 г. за ограничаване емисиите на летливи органични съединения при съхранение, товарене или разтоварване и превоз на бензини контролните органи имат право:
1. на свободен достъп до проверяваните обекти;
2. да изискват информация, документи и протоколи от изпитването на проби от продуктите в акредитирана лаборатория за определяне на съответствието им с нормите за допустими емисии и/или допустимо съдържание на ЛОС и на свързаните с тях изисквания;
3. да вземат проби от продуктите за лабораторни изпитвания с цел установяване на съответствието им с изискванията на наредбата по чл. 11а, ал. 1;
4. да предприемат действия и/или да издават задължителни предписания за ограничаване, забрана за пускане на пазара, разпространение, използване или за изтегляне от пазара на продукти от обхвата на  наредбата по чл. 11а, ал. 1 при констатирани несъответствия с установените изисквания;
5. да налагат глоби и имуществени санкции на лицата, пускащи на пазара продукти, несъответстващи на определените изисквания по наредбата по чл. 11а, ал. 1.
(3) Периодичността на вземане на проби от продукти и изпитванията им съгласно ал. 2, т. 2 и 3 се определя с наредбата по чл. 11а, ал. 1.
(4) Контролните органи по ал. 1 са длъжни да не разгласяват информация, която представлява производствена или търговска тайна, станала им известна при или по повод упражняване на контрола.” 

§ 16. Член 34 се изменя така: 
“Член 34. (1) Който пуска на пазара течни горива, които не съответстват на някое от изискванията за качеството им, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1, ако деянието не представлява престъпление, независимо от наличието или липсата на декларация за съответствие, се наказва с глоба от 2000 до 50 000 лв. или с имуществена санкция в размер от 50 000 до 500 000 лв.
(2) Който разпространява, включително като краен разпространител, или използва течни горива, които не съответстват на някое от изискванията за качеството им, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1, ако деянието не представлява престъпление, независимо от наличието или липсата на декларация за съответствие, се наказва с глоба от 2000 до 20 000 лв. или с имуществена санкция в размер от 10 000 до 100 000 лв.
(3) Размерът на наложените глоби и имуществени санкции нараства пропорционално спрямо минималния им размер в зависимост от броя на установените несъответствия с изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1.
(4) При повторно нарушение глобата или имуществената санкция по ал. 1 и 2 се налага в двоен размер.”

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за  § 16 и предлага следната окончателна редакция:
§ 16. Член 34 се изменя така: 
“Член 34. (1) Лице, което пуска на пазара течни горива, които не съответстват на някое от изискванията за качеството им, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1, ако деянието не съставлява престъпление, независимо от наличието или липсата на декларация за съответствие, се наказва с глоба от 2000 до 50 000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер от 50 000 до 500 000 лв.
(2) Лице, което разпространява, включително като краен разпространител, или използва течни горива, които не съответстват на някое от изискванията за качеството им, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1, ако деянието не съставлява престъпление, независимо от наличието или липсата на декларация за съответствие, се наказва с глоба от 2000 до 20 000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер от 10 000 до 100 000 лв.
(3) Размерът на наложените глоби и имуществени санкции нараства пропорционално спрямо минималния им размер в зависимост от броя на установените несъответствия с изискванията за качество, определени в наредбата по чл. 8, ал. 1.
(4) При повторно нарушение глобата или съответно имуществената санкция по ал. 1 и 2 се налага в двоен размер.”

§ 17. Член 34а се изменя така:
”Чл. 34а. (1) Който разпространява от бензиностанции течни горива, които не отговарят на вида гориво, посочено в декларацията за съответствие, или на предназначението, определено в наредбата по чл. 8, ал. 1, ако деянието не представлява престъпление, се наказва с глоба 5000 лв. или с имуществена санкция в размер 40 000 лв.
(2) Който нарушава разпоредбите на чл. 8, ал. 3, се наказва с глоба 10 000 лв. или с имуществена санкция в размер 40 000 лв.
(3) При повторно нарушение глобата или имуществената санкция по ал. 1 и 2 се налага в двоен размер.”

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за  § 17 и предлага следната окончателна редакция:
§ 17. Член 34а се изменя така:
”Чл. 34а. (1) Лице, което разпространява от бензиностанции течни горива, които не отговарят на вида гориво, посочено в декларацията за съответствие, или на предназначението, определено в наредбата по чл. 8, ал. 1, ако деянието не съставлява престъпление, се наказва с глоба 5000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер 40 000 лв.
(2) Лице, което наруши разпоредбите на чл. 8, ал. 3, се наказва с глоба 10 000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер 40 000 лв.
(3) При повторно нарушение глобата или съответно имуществената санкция по ал. 1 и 2 се налага в двоен размер.”

§ 18. Член 34б се изменя така:
“Чл. 34б. (1) Който нарушава разпоредбите на чл. 18а, ал. 2 - 6, се наказва с имуществена санкция в размер 7000 лв.
(2) Който нарушава разпоредбите на чл. 18б, ал. 1, т. 2 и 4, се наказва с имуществена санкция в размер от 2000 до 5000 лв.
(3) При повторно нарушение имуществената санкция по ал. 1 и 2 се налага в двоен размер.”

Предложение на н.п. Евдокия Манева:
В § 18, ал. 2 думите „2000 до” се заличават.
Комисията подкрепя предложението.

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за  § 18 и предлага следната окончателна редакция:
§ 18. Член 34б се изменя така:
“Чл. 34б. (1) Лице, което наруши разпоредбите на чл. 18а, ал. 2 - 6, се наказва с имуществена санкция в размер 7000 лв.
(2) Лице, което наруши разпоредбите на чл. 18б, ал. 1, т. 2 и 4, се наказва с имуществена санкция в размер 5000 лв.
(3) При повторно нарушение имуществената санкция по ал. 1 и 2 се налага в двоен размер.”

§ 19. Член 34в се изменя така:
“Чл. 34в. (1) Който нарушава разпоредбите на чл. 18а, ал. 7, чл. 18б, ал. 1, т. 3, ал. 2, ал. 3, т. 2 и ал. 4, се наказва с глоба 500 лв. или с имуществена санкция в размер 1000 лв.
(2) При повторно нарушение глобата или имуществената санкция по ал. 1 се налага в двоен размер.”

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за  § 19 и предлага следната окончателна редакция:
§ 19. Член 34в се изменя така:
“Чл. 34в. (1) Лице, което наруши разпоредбите на чл. 18а, ал. 7, чл. 18б, ал. 1, т. 3, ал. 2, ал. 3, т. 2 и ал. 4, се наказва с глоба 500 лв. или съответно с имуществена санкция в размер 1000 лв.
(2) При повторно нарушение глобата или имуществената санкция по ал. 1 се налага в двоен размер.”

§ 20. Член 34г се изменя така:
“Чл. 34г. (1) Който възпрепятства контролните органи на ДАМТН да изпълняват правомощията си по чл. 30а, 30б и 30в или не изпълнява задължителните предписания по чл. 30г, ал. 1, се наказва с глоба 2500 лв. или с имуществена санкция в размер 15 000 лв.
(2) При повторно нарушение глобата или имуществената санкция по ал. 1 се налага в двоен размер.”

Предложение на н.п. Евдокия Манева:
В § 20, ал. 1 числото „2500” се заменя с „5000”, а „15000” – с „30 000”.
Комисията подкрепя предложението.

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за  § 20 и предлага следната окончателна редакция:
§ 20. Член 34г се изменя така:
“Чл. 34г. (1) Лице, което възпрепятства контролните органи на ДАМТН да изпълняват правомощията си по чл. 30а, ал. 4, 30б и 30в или не изпълнява задължителните предписания по чл. 30г, ал. 1, се наказва с глоба 5000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер 30 000 лв.
(2) При повторно нарушение глобата или имуществената санкция по ал. 1 се налага в двоен размер.”

§ 21. Създават се чл. 34д - 34и:
“Чл. 34д. (1) Лице, което пуска на пазара или употребява продукти, несъответстващи на изискванията на наредбата по чл. 11а, ал. 1, се наказва с глоба в размер от 1000 до 5000 лв. или с имуществена санкция в размер от 5000 до 10 000 лв.
(2) Лице, което наруши правилата за етикетиране, определени с наредбата по чл. 11а, ал. 2, се наказва с глоба 5000 лв. или с имуществена санкция в размер 15 000 лв.
(3) Лице, което не изпълнява задължителните предписания на контролните органи по чл. 30з, ал. 1, се наказва с глоба 5000 лв. или с имуществена санкция в размер 15 000 лв.
(4) Лице, което не представи в срок информация за пускането на пазара на продукти по чл. 11а, ал. 3, се наказва с глоба от 200 до 1000 лв. или с имуществена санкция в размер от 500 до 2000 лв.
Чл. 34е. Лице/оператор, което не изпълнява изискванията на Наредба № 7 от 2003 г. за норми за допустими емисии на летливи органични съединения, изпускани в атмосферния въздух в резултат на употребата на разтворители в определени инсталации или емисионни норми, определени в комплексно разрешително на основание на тази наредба, се наказва, както следва:
1. при неспазване на нормите за допустими емисии на ЛОС, посочени в приложение № 2 към чл. 2, ал. 1 от наредбата, се наказва по реда на Наредбата за реда за определяне и налагане на санкции при увреждане или замърсяване на околната среда над допустимите норми, приета с Постановление № 169 на Министерския съвет от 2003 г. (ДВ, бр. 69 от 2003 г.);
2. при неспазване нормите на неорганизирани емисии (ННЕ),  нормите на общи емисии (НОЕ) или целевите норми на общи емисии в зависимост от категориите дейности, посочени в приложение № 2 към чл. 2, ал. 1 от наредбата по т. 1, се налага имуществена санкция в размер от 5000 до 15 000 лв.;
3. при неуведомяване на контролния орган за превишаване на съответните долни прагови стойности за консумация на разтворители (ПСКР), определени в приложение № 2 и 3 към наредбата по т. 1, се налага  имуществена санкция в размер 15 000 лв.;
4. за непредставяне на годишен план за управление на разтворителите от операторите на инсталации без издадени комплексни разрешителни в срока по чл. 20, ал. 3 от наредбата по т. 1, друга допълнително изискана информация и/или неизпълнение на мерките за постигане на съответствие съгласно чл. 20, ал. 1 и 2 и чл. 22 от наредбата се налага имуществена санкция в размер 15 000 лв.;
5. лице, което не представи в срок информацията по чл. 30з, ал. 2, т. 2, се наказва с глоба 1000 лв. или с имуществена санкция в размер 2000 лв.
Чл. 34ж. Лице, което не изпълнява изискванията на Наредба № 16 от 1999 г. за ограничаване емисиите на летливи органични съединения при съхранение, товарене или разтоварване и превоз на бензини, в т.ч. не спазва техническите изисквания и нормите за допустими емисии на ЛОС, изпускани в атмосферния въздух, в зависимост от производителността на съответните инсталации за съхранение на бензини в терминалите и бензиностанциите се наказва за нарушенията, както следва:
1. по глава втора – с глоба от 5000 до 20 000 лв. или с имуществена санкция в размер 15 000 до 50 000 лв.;
2. по глави трета, четвърта и пета - с глоба от 2000 до 10 000 лв. или с имуществена санкция в размер от 5000 до 20 000 лв.
Чл. 34з. Който възпрепятства контролните органи при изпълнение на правомощията им по чл. 30з, се наказва с глоба 20 000 лв.
Чл. 34и. При констатиране на повторно извършени нарушения, глобите и имуществените санкции по членове 34д, 34е, 34ж и 34з се налагат в двоен размер.”

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за § 21, като предлага той да се обедини с текста на § 22 в следната окончателна редакция:
§ 21. Създават се чл. 34д – 34м:
“Чл. 34д. (1) Лице, което пуска на пазара или употребява продукти, несъответстващи на изискванията на наредбата по чл. 11а, ал. 1, се наказва с глоба в размер от 1000 до 5000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер от 5000 до 10 000 лв.
(2) Лице, което наруши правилата за етикетиране, определени с наредбата по чл. 11а, ал. 2, се наказва с глоба 5000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер 15 000 лв.
(3) Лице, което не изпълнява задължителните предписания на контролните органи по чл. 30з, ал. 1, се наказва с глоба 5000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер 15 000 лв.
(4) Лице, което не представи в срок информация за пускането на пазара на продукти по чл. 11а, ал. 3, се наказва с глоба от 200 до 1000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер от 500 до 2000 лв.
Чл. 34е. Лице, което не изпълнява изискванията на Наредба № 7 от 2003 г. за норми за допустими емисии на летливи органични съединения, изпускани в атмосферния въздух в резултат на употребата на разтворители в определени инсталации или емисионни норми, определени в комплексно разрешително на основание на тази наредба, се наказва:
1. при неспазване на нормите за допустими емисии на ЛОС по реда, определен в  Наредбата за реда за определяне и налагане на санкции при увреждане или замърсяване на околната среда над допустимите норми, приета с Постановление № 169 на Министерския съвет от 2003 г. (ДВ, бр. 69 от 2003 г.);
2. при неспазване нормите за неорганизирани емисии,  нормите за общи емисии или целевите норми за общи емисии в зависимост от категориите дейности - с имуществена санкция в размер от 5000 до 15 000 лв.;
3. при неуведомяване на контролния орган за превишаване на съответните долни прагови стойности за консумация на разтворители - с   имуществена санкция в размер 15 000 лв.;
4. за непредставяне на годишен план за управление на разтворителите от операторите на инсталации без издадени комплексни разрешителни в срока по чл. 20, ал. 3 от наредбата, друга допълнително изискана информация и/или неизпълнение на мерките за постигане на съответствие съгласно чл. 20, ал. 1 и 2 и чл. 22 от наредбата - с имуществена санкция в размер 15 000 лв.;
5. за непредставяне в срок информацията по чл. 30з, ал. 2, т. 2 - с глоба 1000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер 2000 лв.
Чл. 34ж. Лице, което не изпълнява изискванията на Наредба № 16 от 1999 г. за ограничаване емисиите на летливи органични съединения при съхранение, товарене или разтоварване и превоз на бензини, в т.ч. не спазва техническите изисквания и нормите за допустими емисии на ЛОС, изпускани в атмосферния въздух, в зависимост от производителността на съответните инсталации за съхранение на бензини в терминалите и бензиностанциите, се наказва за допуснатите нарушения:
1. по глава втора – с глоба от 5000 до 20 000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер 15 000 до 50 000 лв.;
2. по глави трета, четвърта и пета - с глоба от 2000 до 10 000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер от 5000 до 20 000 лв.
Чл. 34з. Лице, което възпрепятства контролните органи при изпълнение на правомощията им по чл. 30з, се наказва с глоба или съответно с имуществена санкция 20 000 лв.
Чл. 34и. (1) Лице, което внася, изнася, пуска на пазара или използва вещества, които нарушават озоновия слой или флуорирани парникови газове, както и продукти и съоръжения, които съдържат, използват или са изработени от тези вещества в противоречие с изискванията на Регламент (ЕС) 2037/2000 за веществата, които нарушават озоновия слой и/или Регламент (ЕС) 842/2006 за определени флуорирани парникови газове и наредбите по чл. 17, ал. 1 и 2, се наказва с глоба от 2000 до 5000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер от 7000 до 15 000 лв. 
(2) Лице, което наруши правилата за етикетиране, определени с Регламент (ЕС) 2037/2000 за веществата, които нарушават озоновия слой и/или Регламент (ЕС) 842/2006 за определени флуорирани парникови газове и наредбите по чл. 17, ал. 1 и 2, се наказва с глоба 2000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер 5000 лв. 
(3) Лице, което събира и съхранява, рециклира, регенерира или обезврежда вещества, които нарушават озоновия слой или флуорирани парникови газове в противоречие с изискванията на Регламент (ЕС) 2037/2000 за веществата, които нарушават озоновия слой и/или Регламент (ЕС) 842/2006 за определени флуорирани парникови газове и наредбите по чл. 17, ал. 1 и 2, се наказва с глоба от 3000 до 7000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер от 5000 до 10 000 лв.
(4) Лице, което не представи дневник за състоянието на инсталациите, съдържащи повече от 3 кг вещества, които нарушават озоновия слой или флуорирани парникови газове, се наказва с глоба 500 лв. или съответно с имуществена санкция в размер 1000 лв.
(5) Лице, което извършва проверки за херметичност без документ за квалификация, се наказва с глоба 500 лв. или съответно с имуществена санкция в размер 1000 лв. 
(6) Лице, което извършва сервиз и поддръжка на хладилни или климатични инсталации, топлинни помпи, пожарогасителни инсталации и пожарогасители, съдържащи вещества, които нарушават озоновия слой или флуорирани парникови газове, без документ за квалификация, се наказва с глоба 500 лв. или съответно с имуществена санкция в размер 1000 лв.
(7) Лице, което допуска изпускането на вещества, които нарушават озоновия слой или флуорирани парникови газове в атмосферния въздух в противоречие с изискванията на Регламент (ЕС) 2037/2000 за веществата, които нарушават озоновия слой и/или Регламент (ЕС) 842/2006 за определени флуорирани парникови газове и наредбите по чл. 17, ал. 1 и 2, се наказва с глоба от 3000 до 7000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер от 5000 до 15 000 лв.
Чл. 34к. Лице, което възпрепятства органите по чл. 17, ал. 3 при изпълнение на правомощията им по чл. 17, ал. 4, се наказва с глоба от 5000 лв. или съответно с имуществена санкция в размер 10 000 лв.
Чл. 34л. При повторно извършено нарушение глобите или съответно  имуществените санкции по чл. 34д , чл. 34е, чл. 34ж, чл. 34з, чл. 34и, и чл. 34к се налагат в двоен размер.”

§ 22. Създават се чл. 34к, 34л и 34м:
“Чл. 34к. (1) Лице, което внася, изнася, пуска на пазара или използва ВНОС или ФПГ, както и продукти и съоръжения, използващи, съдържащи или изработени с тези вещества в противоречие с изискванията на наредбите по чл. 17, ал. 1 и 2, се наказва с глоба от 2000 до 5000 лв. или с имуществена санкция в размер от 7000 до 15 000 лв. 
(2) Лице, което наруши правилата за етикетиране, определени с наредбите по чл. 17, ал. 1 и 2, се наказва с глоба 2000 лв. или с имуществена санкция в размер 5000 лв. 
(3) Лице, което събира и съхранява, рециклира, регенерира или обезврежда ВНОС или ФПГ в противоречие с изискванията на наредбите по чл. 17, ал. 1 и 2, се наказва с глоба от 3000 до 7000 лв. или с имуществена санкция в размер от 5000 до 10 000 лв.
(4) Лице, което не представи дневник за състоянието на инсталациите, съдържащи повече от 3 кг ВНОС или ФПГ, се наказва с глоба 500 лв. или с имуществена санкция в размер 1000 лв.
(5) Лице, което извършва проверки за херметичност без документ за квалификация, се наказва с глоба 500 лв. или с имуществена санкция в размер 1000 лв. 
(6) Лице, което извършва сервиз и поддръжка на хладилни и/или климатични инсталации, топлинни помпи, пожарогасителни инсталации и пожарогасители, съдържащи ВНОС или ФПГ, без документ за квалификация, се наказва с глоба 500 лв. или с имуществена санкция в размер 1000 лв.
(7) Лице, което допуска изпускането на ВНОС или ФПГ в атмосферния въздух в противоречие с изискванията на наредбите по чл. 17, ал. 1 и 2, се наказва с глоба от 3000 до 7000 лв. или с имуществена санкция в размер от 5000 до 15 000 лв.
Чл. 34л. Който възпрепятства органите по чл. 17, ал. 3 при изпълнение на правомощията им по чл. 17, ал. 4, се наказва с глоба от 5000 лв. или с имуществена санкция в размер 10 000 лв.
Чл. 34м. При констатиране на повторно извършени нарушения глобите и имуществените санкции по чл. 34к и 34л се налагат в двоен размер.”

Комисията предлага § 22 да отпадне, тъй като неговият текст е отразен в  § 21. Останалите параграфи се преномерират съответно. 

§ 23. В чл. 35 се правят следните изменения и допълнения:
1. Досегашният текст става ал. 1 и в него думите “глоба от 10 до 100 лв.” се заменят с “глоба от 500 до 5000 лв.”.
2. Създава се ал. 2:
“(2) Лице, което наруши изискванията на чл. 11, ал. 5, се наказва с глоба или с имуществена санкция в размер от 1000 до 5000 лв.”
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 23, който става § 22.

§ 24. В чл. 36 се правят следните изменения:
1. В ал. 1 думите “в размер от 10  до 300 лв.” се заменят с “в размер от 100 до 2000 лв.”.
2. В ал. 2 думите “от 20 до 600 лв.” се заменят с “от 200 до 4000 лв.”.
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 24, който  става § 23.

§ 25. В чл. 37 се правят следните изменения:
1. В ал. 1 думите “глоба от 2 до 25 лв.” се заменят с “глоба от 50 до 500 лв.”.
2.	В ал. 2 думите “глобата е от 4 до 50 лв.” се заменят с “глобата е от 100 до 1000 лв.”.
3. В ал. 3 думите “глобата е от 10 до 200 лв.” се заменят с “глобата е от 200 до 2000 лв.”.
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 25, който  става § 24.

§ 26. В чл. 38 думите “глоба от 10 до 50 лв.” се заменят с “глоба от 50 до 500 лв.”.
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 26, който  става § 25.

§ 27. В чл. 39 се правят следните изменения:
1. В ал. 1 думите ”глоба от 50 до 500 лв.” се заменят с “глоба от 500 до 1000 лв.”.
2. В ал. 2 думите ”глоба от 10 до 50 лв.” се заменят с “глоба от 50 до 500 лв.”.
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 27, който става § 26.

§ 28. В чл. 40 се правят следните изменения:
1. В ал. 1 думите “глоба от 2 до 10 лв.” се заменят с “глоба от 10 до 100 лв.”. 
2. В ал. 2 думите “глобата е от 4 до 20 лв.” се заменят с “глобата е от 20 до 200 лв.”.
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 28, който  става § 27.

§ 29. В чл. 41 се правят следните изменения:
1. В ал. 1 думите “чл. 30, ал. 4” се заменят с “чл. 30, ал. 3” и думите “глоба от 20 до 100 лв.” се заменят с “глоба от 100 до 500 лв.”.
2. В ал. 2 думите “глобата е от 40 до 200 лв.” се заменят с “глобата е от 200 до 1000 лв.”.
3. В ал. 3 думите “глоба от 50 до 500 лв.” се заменят с “глоба от 100 до 1000 лв.”.
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 29, който  става § 28.

§ 30. В чл. 43а се правят следните изменения и допълнения:
1. Алинея 2 се изменя така:
“(2) Когато нарушителят не се яви за съставяне на акта за административно нарушение, актът се изпраща незабавно за връчване на общината или кметството по постоянен адрес на физическото лице или адреса на управление на юридическото  лице. Общината или кметството са длъжни със съобщение до нарушителя и депозиране да връчат акта в 14-дневен срок от получаването му срещу разписка. При неявяване на нарушителя актът се подписва от служителя на общината или кметството и не се връчва. След връщането на акта в едномесечен срок се издава наказателно постановление, което влиза в сила от момента на издаването.”
2. Създават се ал. 3 - 6:
“(3) Наказателните постановления се издават от председателя на ДАМТН или от оправомощено от него длъжностно лице, като в тях задължително се посочва, че наложената глоба или санкция, както и разходите за вземане и изпитване на пробите от течни горива постъпват по бюджетната сметка на ДАМТН и служат като покана за доброволно изпълнение след влизането им в сила.
(4) Когато нарушителят е известен, но не е открит на адреса, посочен при  връчването на акта за административно нарушение, или е напуснал страната, или е посочил адрес само в чужбина, наказателното постановление не се връчва. Постановлението се счита за влязло в законна сила два месеца след издаването му.
(5) Постъпленията по ал. 3 се разходват за:
1. изграждане, развитие и поддържане на  система за наблюдение, контрол и информация  за качеството на течните горива;
2. изграждане, поддържане и развитие на материалната база, свързана с дейността по контрола на качеството на течните горива;
3. повишаване на квалификацията и допълнително материално стимулиране на длъжностните лица по чл. 30б. Размерът на допълнителното материално стимулиране на едно лице за една календарна година не може да превишава неговото 8-месечно основно възнаграждение;
4. разходи за вземане и изпитване на проби от течни горива, включително за въвеждане на нови методи за изпитване при осъществяване контрола на качеството на течните горива.
(6) Не подлежат на обжалване наказателни постановления, с които е наложена глоба до 1000 лв. или имуществена санкция до 5000 лв. включително.”

Предложение на н.п. Евдокия Манева:
В § 30, ал. 5, т. 3 думите „8-месечно” се заменят с „4-месечно”.
Предложението е оттеглено.

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за  § 30, който става § 29 и предлага следната окончателна редакция:
§ 29. В чл. 43а се правят следните изменения и допълнения:
1. Алинея 2 се изменя така:
“(2) Когато нарушителят не се яви за съставяне на акта за административно нарушение от контролните органи, актът се изпраща незабавно за връчване от общината или кметството по адреса на управление на юридическото  лице или едноличния търговец. Те са длъжни да уведомят нарушителя със съобщение срещу разписка за депозирания акт и в 14-дневен срок от датата на получаването му да го връчат. При неявяване на нарушителя актът се подписва от оправомощено длъжностно лице от общината или кметството и не се връчва. След връщането на акта в двумесечен срок се издава наказателно постановление, което влиза в сила от датата на издаването.”
2. Създават се ал. 3 - 6:
“(3) Наказателните постановления се издават от председателя на ДАМТН или от оправомощено от него длъжностно лице, като в тях задължително се посочва, че наложената глоба или санкция, както и разходите за вземане и изпитване на пробите от течни горива постъпват по бюджетната сметка на ДАМТН и служат като покана за доброволно изпълнение след влизането им в сила.
(4) Когато нарушителят е известен, но не е открит на адреса, посочен при  връчването на акта за административно нарушение, или е напуснал страната, или е посочил адрес само в чужбина, наказателното постановление не се връчва. Постановлението се счита за влязло в законна сила два месеца след издаването му.
(5) Постъпленията по ал. 3 се разходват за:
1. изграждане, развитие и поддържане на  система за наблюдение, контрол и информация  за качеството на течните горива;
2. изграждане, поддържане и развитие на материалната база, свързана с дейността по контрола на качеството на течните горива;
3. повишаване на квалификацията и допълнително материално стимулиране на длъжностните лица по чл. 30б. Размерът на допълнителното материално стимулиране на едно лице за една календарна година не може да превишава неговото 8-месечно основно възнаграждение;
4. разходи за вземане и изпитване на проби от течни горива, включително за въвеждане на нови методи за изпитване при осъществяване контрола на качеството на течните горива.
(6) Не подлежат на обжалване наказателни постановления, с които е наложена глоба до 1000 лв. или имуществена санкция до 5000 лв. включително.”

§ 31. В допълнителните разпоредби се правят следните изменения и допълнения:
1. В § 1:
а) точка 17 се изменя така:
“17. “Пускане на пазара” е предоставянето на всеки отделен продукт, предназначен за крайна употреба, безплатно  или срещу заплащане за първи път на българския пазар, при което той преминава от етапа на производство или внос към етапа на разпространение и/или използване.”
б) създава се т. 17а:
“17а. От датата на влизане в сила на Договора за присъединяване на Република България към Европейския съюз “Пускане на пазара” е предоставянето на всеки отделен продукт, предназначен за крайна употреба, безплатно или срещу заплащане за първи път на българския пазар или на пазара на Европейския съюз и на държавите от Европейското икономическо пространство/Европейската асоциация за свободна търговия, при което той преминава от етапа на производство или внос към етапа на разпространение и/или използване.”;
в) точка 19 се изменя така: 
“19. “Документирани сигнали” са писмени сигнали, свързани с качеството на течните горива от граждани и юридически лица, в които са посочени данните, идентифициращи лицата, подаващи сигнала.”;
г) създават се т. 20 - 25:
“20. “Краен разпространител” са бензиностанции,  които извършват зареждане на течни горива, предназначени за горивните резервоари на отделните МПС, от неподвижни инсталации (резервоари) за съхранение на тези горива.
21. “Течни горива” са течни горими продукти от нефтен или биологичен произход или техни смеси: автомобилни бензини, горива за дизелови двигатели, биогорива, корабни дестилатни горива, газьоли за извънпътна техника, които се използват като източник на енергия за двигатели с вътрешно горене, както и газьоли и биогорива за промишлени и комунални цели, котелни и тежки горива, предназначени за други устройства с енергийна конверсия, подходящи за тази цел.
22. “Използване на  течни горива” е изгаряне на течни горива, с изключение на отпадъчните, в инсталации за енергийна конверсия.
23. “Разпространение на течни горива” е движението на течните горива по веригата от производител, съответно от вносител, до крайния разпространител, включително транспортиране, предоставяне на складови услуги и съхранение на течни горива в местата по чл. 3, ал. 1, т. 5.
24. “Действащи съоръжения за производство на дървени въглища” са съоръженията, получили разрешение за извършване на дейността производство на дървени въглища преди 31 декември 2006 г. по реда на Закона за устройство на територията.
25. “Маркировка” е поставянето на информация върху всяка дозираща помпа или съд, използван при разпространението на течни горива, съгласно изискванията на БДС EN 228 и БДС EN 590.”

Предложение на н.п. Евдокия Манева:
В § 31, в допълнителните разпоредби се създава нова точка с текст, определящ понятието „критични нужди”.
Предложението е оттеглено.

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за  § 31, който става § 30 и предлага следната окончателна редакция:
§ 30. В допълнителните разпоредби се правят следните изменения и допълнения:
1. В § 1:
а) точка 17 се изменя така:
“17. “Пускане на пазара” е предоставянето на всеки отделен продукт, предназначен за крайна употреба, безплатно  или срещу заплащане за първи път на българския пазар, на  пазара на Европейския съюз или на пазара на държава-членка на Европейската асоциация за свободна търговия – страна по Споразумението за европейското икономическо пространство, при което той преминава от етапа на производство или внос към етапа на разпространение и/или използване.” 
б) точка 19 се изменя така: 
“19. “Документирани сигнали” са писмени сигнали, свързани с качеството на течните горива от граждани и юридически лица, в които са посочени данните, идентифициращи лицата, подаващи сигнала.”;
в) създават се т. 20 - 25:
“20. “Краен разпространител” са бензиностанции,  които извършват зареждане на течни горива, предназначени за горивните резервоари на отделните МПС, от неподвижни инсталации (резервоари) за съхранение на тези горива.
21. “Течни горива” са течни горими продукти от нефтен или биологичен произход или техни смеси: автомобилни бензини, горива за дизелови двигатели, биогорива, корабни дестилатни горива, газьоли за извънпътна техника, които се използват като източник на енергия за двигатели с вътрешно горене, както и газьоли и биогорива за промишлени и комунални цели, котелни и тежки горива, предназначени за други устройства с енергийна конверсия, подходящи за тази цел.
22. “Използване на  течни горива” е изгаряне на течни горива, с изключение на отпадъчните, в инсталации за енергийна конверсия.
23. “Разпространение на течни горива” е движението на течните горива по веригата от производител, съответно от вносител, до крайния разпространител, включително транспортиране, предоставяне на складови услуги и съхранение на течни горива в местата по чл. 3, ал. 1, т. 5.
24. “Действащи съоръжения за производство на дървени въглища” са съоръженията, за които е издадено разрешение за извършване на дейността производство на дървени въглища преди 31 декември 2006 г. по реда на Закона за устройство на територията.
25. “Маркировка” е поставянето на информация върху всяка дозираща помпа или съд, използван при разпространението на течни горива, съгласно изискванията на БДС EN 228 и БДС EN 590.”
2. Създава се § 1б:
„§ 1б. Този закон въвежда разпоредбите на Директива 2004/42 ЕС на Европейския парламент и Съвета за ограничаване на емисиите на ЛОС при употреба на органични разтворители в определени бои, лакове и продукти за пребоядисване на автомобили и за изменение на Директива 1999/13 ЕС.”

§ 32. В § 2 от Преходните и заключителните разпоредби се създава т. 6:
“6. Навсякъде думите “районни инспекции по околната среда” се заменят с “регионални инспекции по околната среда и водите”.”
Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за  § 32, който става § 31 и предлага следната окончателна редакция:
§ 31. В § 2 от Преходните и заключителните разпоредби се създава т. 6:
“6. Навсякъде думите “районните инспекции по околната среда”, „министърът на земеделието и хранителната промишленост” и „министерство на земеделието и хранителната промишленост”  се заменят съответно с “регионалните инспекции по околната среда и водите”, „министъра на земеделието и горите” и „министерство на земеделието и горите.”

заключителни разпоредби

Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за това наименование  и предлага то да стане: 
„Преходни и заключителни разпоредби”

§ 33. Законът влиза в сила в срок един месец от датата на обнародването му в “Държавен вестник”.
Комисията подкрепя по принцип текста на вносителя за  § 33 и предлага систематично той да бъде поставен накрая на закона, а останалите параграфи да се преномерират съответно. 

§ 34. Изискването на чл. 11, ал. 5 се прилага към действащите съоръжения за производство на дървени въглища от 30 март 2008 г., а към останалите - от датата на влизане в сила на този закон.
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 34, който  става § 32.

§ 35. Министерският съвет приема наредбата по чл. 11а, ал. 1 в срок един месец от влизането в сила на този закон.
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 35, който  става § 33.

§ 36. Министерският съвет приема наредбата по чл. 17, ал. 2 в срок една година от влизането в сила на този  закон.
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 36, който става § 34.

§ 37. Разпоредбите на § 7 относно чл. 17, ал. 9, 10 и 12 се прилагат от датата на влизане в сила на Договора за присъединяване на Република България към Европейския съюз.
Комисията предлага § 37 да отпадне, а останалите параграфи да се преномерират съответно.

§ 38. В Закона за морските пространства, вътрешните водни пътища и пристанищата на Република България (обн., ДВ, бр. 12 от 2000 г.; изм. и доп., бр. 111 от 2001 г., бр. 24 и 70 от 2004 г., бр. 11 от 2005 г.; Решение № 5 на Конституционния съд от 2005 г. - бр. 45 от 2005 г.; изм. и доп., бр. 87, 88, 94, 102 и 104 от 2005 г. и бр. 30, 36 и 43 от 2006 г.) се правят следните изменения и допълнения:
1. В чл. 53 се създава ал. 4:
“(4) Забранява се всяко друго замърсяване от кораби, които се намират в морските пространства  на Република България, включително замърсяването на въздуха, освен при спазване на нормите, предвидени в международни конвенции, ратифицирани от Република България, и в националното ни законодателство.”
2. Създава се чл. 75а:
“Чл. 75а Във вътрешните водни пътища се забранява изливането, изхвърлянето и потопяването от кораби на всякакви видове твърди и течни отпадъци и на други вредни за здравето на хората или живите ресурси на вътрешните водни пътища вещества, както и всяко друго замърсяване, включително на въздуха, освен при спазване на нормите, предвидени в международни конвенции, ратифицирани от Република България, и в националното ни законодателство.”
3. В чл. 119:
а) в ал. 1, т. 1 думите “по чл. 53” се заменят с “по чл. 53, ал. 1 и 2”;
б) създава се ал. 3:
“(3) Наказва се с глоба от 5000 до 15 000 лв., ако не подлежи на по-тежко наказание, всеки, който наруши или допусне да бъдат нарушени забраните по чл. 53, ал. 4 и чл. 75а.“
Комисията подкрепя текста на вносителя за  § 38, който  става § 35.

Предложение на н.п. Стойко Танков:
Създава се § 39 със следния текст:
§ 39. В Закона за опазване на околната среда се правят следните изменения и допълнения: 
1. В чл.131 з, ал.5 след думите “оператора по ал.1” се добавя “с изключение на генерираните в резултат на:
1. функциониране на ядрени съоръжения;
2. дейности по земеползване, промяна в земеползването и лесовъдство.»

2. В Чл.131з се създава нова ал. 8 със следния текст:
(8) Дейности по проекти, водещи до генериране на единици редуцирани емисии и сертифицирани единици редуцирани емисии се осъществяват при следните условия:
1. в случаите на директно намаляване или ограничаване на емисии, в резултат на дейности по проект в инсталация по чл.131в, ал. 1 и 2, при отмяна на същия брой квоти от общото количество квоти на инсталацията;
2. в случаите на индиректно намаляване или ограничаване на емисии, в резултат от дейности по проект в инсталации по чл.131в, ал. 1 и 2, при отмяна на същия брой квоти от Националния регистър.

3. В чл.131 к се правят следните изменения  и допълнения:
1. В ал.1 след думите «емисии на парникови газове» се добавя «в съответствие с изискванията на Регламент ЕС/2216/2004» 
2. създава  се нова ал.3 със следния текст:
(3) Участниците в Схемата по чл.131а заплащат такса за вписването им в регистъра по ал.1 съгласно тарифата по чл. 72.

4. Създава се нов чл. 131м със следния текст:
(1) Министърът на околната среда и водите одобрява дейности по проекти, генериращи редуцирани емисии по Рамковата Конвенция на Обединените нации по изменение на климата и Протокола от Киото и отчита генерираните от тях редуцирани емисии на парникови газове в Националния регистър по чл.131 к, ал.1»
(2) Министърът на околната среда  и водите издава инструкция за одобряване на проекти, генериращи единици редуцирани емисии и сертифицирани единици редуцирани емисии в съответствие с:
1. решенията, приети по Рамковата Конвенция на Обединените нации по изменение на климата и Протокола от Киото;
2. правото на Европейската общност в областта на изменението на климата;
3. международни критерии и инструкции за инсталации за производство на водноелектрическа енергия с капацитет над 20 MW, в частност съдържащите се в доклада на Световната комисия по язовирите „Язовири и развитие – нова рамка за вземането на решения”; 
4. недопускане на неблагоприятно екологично и социално въздействие, в случаите на дейности по проекти с инсталации за производство на  водноелектрическа енергия с капацитет над 500 MW.
(3) Министърът на околната среда и водите отчита в Националния регистър по чл.131к, ал.1 генерираните от одобрени дейности по проекти редуцирани единици емисии на парникови газове, в съответствие с Наредбата по чл.131л т. 2.  

5. В § 1 от Допълнителните разпоредби се създава  нова т. 64 със следния текст:
64. „Дейност по проект” означава дейност по проект в съответствие с член 6 (Съвместно изпълнение) и член 12 (Механизъм за чисто развитие) от Протокола от Киото.

6. Създава се нов §12 в ПЗР със следния текст:
§ 12. «Чл.131 з, ал.8 се прилага до края на 2012 г.»

Комисията подкрепя по принцип предложението  н.п. Стойко Танков за създаване на § 39, който става § 36 и предлага следната окончателна редакция:

§ 36. В Закона за опазване на околната среда се правят следните допълнения: 
1. В чл.131 з:
а) в ал.5 накрая се добавя “с изключение на генерираните в резултат на:» и се създават т. 1 и т. 2
1. функциониране на ядрени съоръжения;
2. дейности по земеползване, промяна в земеползването и лесовъдство.»
б) създава се ал. 8:
«(8) Дейности по проекти, водещи до генериране на единици редуцирани емисии и сертифицирани единици редуцирани емисии се осъществяват при следните условия:
1. в случаите на директно намаляване или ограничаване на емисии, в резултат на дейности по проект в инсталация по чл.131в, ал. 1 и 2, при отмяна на същия брой квоти от общото количество квоти на инсталацията;
2. в случаите на индиректно намаляване или ограничаване на емисии, в резултат от дейности по проект в инсталации по чл.131в, ал. 1 и 2, при отмяна на същия брой квоти от Националния регистър.»

2. В чл. 131 к:
а) в ал.1 след думите «емисии на парникови газове» се добавя «в съответствие с изискванията на Регламент ЕС/2216/2004» 
2. създава  се ал.3:
«(3) Участниците в Схемата по чл.131а заплащат такса за вписването им в регистъра по ал.1 съгласно тарифата по чл. 72.»

3. Създава се чл. 131м:
«Чл. 131м (1) Министърът на околната среда и водите одобрява дейности по проекти, генериращи редуцирани емисии по Рамковата Конвенция на Обединените нации по изменение на климата и Протокола от Киото и отчита генерираните от тях редуцирани емисии на парникови газове в Националния регистър по чл. 131 к, ал.1.
(2) Министърът на околната среда  и водите издава инструкция за одобряване на проекти, генериращи единици редуцирани емисии и сертифицирани единици редуцирани емисии в съответствие с:
1. решенията, приети по Рамковата Конвенция на Обединените нации по изменение на климата и Протокола от Киото;
2. правото на Европейската общност в областта на изменението на климата;
3. международни критерии и инструкции за инсталации за производство на водноелектрическа енергия с капацитет над 20 MW, в частност съдържащите се в доклада на Световната комисия по язовирите „Язовири и развитие – нова рамка за вземането на решения”; 
4. недопускане на неблагоприятно екологично и социално въздействие, в случаите на дейности по проекти с инсталации за производство на  водноелектрическа енергия с капацитет над 500 MW.
(3) Министърът на околната среда и водите отчита в Националния регистър по чл.131к, ал.1 генерираните от одобрени дейности по проекти редуцирани единици емисии на парникови газове в съответствие с Регламент ЕС/2216/2004. »

4. В § 1 от Допълнителните разпоредби се създава  нова т. 64:
«64. „Дейност по проект” означава дейност по проект в съответствие с член 6 (Съвместно изпълнение) и член 12 (Механизъм за чисто развитие) от Протокола от Киото.”

5. В Преходните и заключителни разпоредби са създава § 12:
«§ 12. «Чл. 131 з, ал.8 и чл. 131м, ал. 1 се прилагат до месец декември 2012 г.»

София, 21.11.2006 г.
Председател на 
Комиисята по 
околната среда и водите:

Георги Божинов